Právním vymezením věcí a jejich rozdělením se zabývá zákon č. 89/2012 Sb. , občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „občanský zákoník“), v § 489 až 544. Pro srovnání nechybí v tomto článku ani některá ustanovení zákona č. 40/1964 Sb. , občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „starý občanský zákoník“). Občanský zákoník v souvislosti s věcmi a jejich rozdělením vymezuje i cenný papír a s ním související problematiku. Před účinností občanského zákoníku se problematikou cenných papírů zabýval samostatný zákon č. 591/1992 Sb. , o cenných papírech.
Vybraná ustanovení občanského zákoníku ve vztahu k věcem a jejich rozdělení
Ing.
Libor
Novotný
Věci a práva ve starém občanském zákoníku
Ve starém občanském zákoníku jsme mohli nalézt některá ustanovení vztahující se k věcem a jejich rozdělení v § 118 až 121. Podle zmiňovaného § 118 starého občanského zákoníku jsou předmětem občanskoprávních vztahů věci, a pokud to jejich povaha připouští, práva nebo jiné majetkové hodnoty. Předmětem občanskoprávních vztahů mohou být též byty nebo nebytové prostory. Starý občanský zákoník v § 119 rozděloval věci na movité a nemovité, přičemž nemovitostmi jsou pozemky a stavby spojené se zemí pevným základem. Součástí věci je podle starého občanského zákoníku vše, co k ní podle její povahy náleží a nemůže být odděleno, aniž by se tím věc znehodnotila. Dále platilo, že stavba není součástí pozemku. Příslušenstvím věci jsou věci, které náleží vlastníku věci hlavní a jsou jím určeny k tomu, aby byly s hlavní věcí trvale užívány. Příslušenstvím bytu jsou vedlejší místnosti a prostory určené k tomu, aby byly s bytem užívány. Příslušenstvím pohledávky pak jsou podle starého občanského zákoníku úroky, úroky z prodlení, poplatek z prodlení a náklady spojené s jejím uplatněním.
Právní úprava v občanském zákoníku
Podle občanského zákoníku je věcí v právním smyslu (dále jen „věc“) vše, co je rozdílné od osoby a slouží potřebě lidí. Věc určená k obecnému užívání je pak považována za
veřejný statek.
Plod
je to, co věc pravidelně poskytuje ze své přirozené povahy, jak je dáno jejím obvyklým účelovým určením a přiměřeně k němu, ať s přičiněním člověka nebo bez něho. Užitky
jsou to, co věc pravidelně poskytuje ze své právní povahy.Důvodová zpráva k vládnímu návrhu na vydání zákona občanský zákoník (dále jen „důvodová zpráva“) uvádí, že rozdílně od stávajícího občanského zákoníku, který se ve své obecné části spokojuje jen s dělením věcí na movité a nemovité a o některých dalších věcech se zákoník zmiňuje jen v částech zvláštních, soustřeďuje tato osnova v obecné části právní rozdělení věcí podle hlavních a tradičních kritérií. Některé skupiny věcí (zejména věci nemovité, hromadné, zuživatelné a zastupitelné) se v následujících ustanoveních blíže vymezují, u jiných (například pokud jde o věci určené jednotlivě nebo věci dělitelné) jsou však jejich bližší charakteristiky zbytečné vzhledem k všeobecné srozumitelnosti označení.
Podle § 492 občanského zákoníku je
hodnotou
věci, pokud je možné ji vyjádřit v penězích, její cena. Cena věci se určí jako cena obvyklá, ledaže je něco jiného ujednáno nebo stanoveno zákonem. Mimořádná cena
věci se stanoví, má-li se její hodnota nahradit, s přihlédnutím ke zvláštním poměrům nebo ke zvláštní oblibě vyvolané náhodnými vlastnostmi věci. Občanský zákoník také vymezuje, co není věcí. Lidské tělo ani jeho části, třebaže byly od těla odděleny, nejsou věcí. Živé zvíře má zvláštní význam a hodnotu již jako smysly nadaný živý tvor. Živé zvíře není věcí a ustanovení o věcech se na živé zvíře použijí obdobně jen v rozsahu, ve kterém to neodporuje jeho povaze.Podle § 495 občanského zákoníku pak platí, že souhrn všeho, co osobě patří, tvoří její majetek.
Jmění osoby
tvoří souhrn jejího majetku a jejích dluhů.Rozdělení věcí
Věci hmotné a nehmotné
![](http://portal.aspi.cz/portal/tablet/aspigetpic?section=7&pictype=2&EagriUserAddr=0.0.0.0&Id=7588.jpg)
Podle občanského zákoníku je
hmotnou věcí
ovladatelná část vnějšího světa, která má povahu samostatného předmětu. Naproti tomu nehmotné věci
jsou práva, jejichž povaha to připouští, a jiné věci bez hmotné podstaty. Platí, že na ovladatelné přírodní síly, se kterými se obchoduje, se použijí přiměřeně ustanovení o věcech hmotných. Nemovité a movité věci
![](http://portal.aspi.cz/portal/tablet/aspigetpic?section=7&pictype=2&EagriUserAddr=0.0.0.0&Id=7591.jpg)
Nemovité věci
jsou pozemky a podzemní stavby se samostatným účelovým určením, jakož i věcná práva k nim, a práva, která za nemovité věci prohlásí zákon. Stanoví-li zákon, že určitá věc není součástí pozemku, a nelze-li takovou věc přenést z místa na místo bez porušení její podstaty, je i tato věc nemovitá. Veškeré další věci, ať je jejich podstata hmotná nebo nehmotná, jsou movité.
K uvedenému pak doplňme, že podle § 1242 občanského zákoníku je právo stavby věc nemovitá a stavba vyhovující právu stavby je jeho součástí, ale také podléhá ustanovením o nemovitých věcech. Platí, že movitá věc, která může být nahrazena jinou věcí téhož druhu, je
zastupitelná,
přičemž ostatní věci jsou nezastupitelné. V pochybnostech pak platí, že se případ posoudí podle zvyklostí.Podle § 500 občanského zákoníku pak movitá věc, jejíž běžné použití spočívá v jejím spotřebování, zpracování nebo zcizení, je
zuživatelná.
Zuživatelné jsou i ty movité věci, které náleží ke skladu nebo k jinému souboru, pokud jejich běžné užití spočívá v tom, že jsou prodávány jednotlivě. Ostatní věci jsou nezuživatelné.Samotnou koupí movité věci se pak zabývají § 2085 až 2127 občanského zákoníku, kde mimo jiné nalezneme, že jako koupě movité věci se posoudí každá koupě, jejímž předmětem není nemovitá věc, jakož i koupě součásti nemovité věci, má-li kupující podle smlouvy nabýt součást po oddělení jako věc movitou. Za kupní smlouvu se vždy považuje smlouva o dodání spotřebního zboží, které je nutné sestavit nebo vytvořit. Naproti tomu koupí nemovité věci se zabývá § 2128 až 2131 občanského zákoníku, kde je mimo jiné uvedeno i ustanovení, že při prodeji a koupi nemovité věci vyžaduje kupní smlouva formu podle § 560 občanského zákoníku (tj. písemnou formu vyžaduje právní jednání, kterým se zřizuje nebo převádí věcné právo k nemovité věci, jakož i právní jednání, kterým se takové právo mění nebo ruší) a že pro ujednání o výhradě vlastnického práva, o právu zpětné koupě, o zákazu zcizení nebo zatížení, o výhradě předkupního práva nebo lepšího kupce, jakož i pro ujednání o koupi na zkoušku však postačí i jiná forma, nemá-li být takovým ujednáním k nemovité věci zřízeno věcné právo.
Soubor jednotlivých věcí náležejících téže osobě, považovaný za jeden předmět a jako takový nesoucí společné označení, se pokládá za celek a tvoří
hromadnou věc.
Obchodní závod
(dále jen „závod“) je podle občanského zákoníku organizovaný soubor jmění, který podnikatel vytvořil a který z jeho vůle slouží k provozování jeho činnosti. Má se za to, že závod tvoří vše, co zpravidla slouží k jeho provozu.Důvodová zpráva uvádí, že k ustanovení o hromadných věcech se navrhuje zařadit ustanovení o obchodním závodu a jeho pobočce. Text ustanovení se spokojuje s výrazem „závod“ vzhledem k dříve zavedené legislativní zkratce. Pojetí obchodního závodu je změněno věcně i pojmově. Nahrazení pojmu „podnik“ pojmem „závod“ má několik důvodů. Hlavní důvod představuje stále silnější tlak práva na používání pojmu „podnik“ především k označení osoby, popřípadě i v užším slova smyslu jako soutěžitele. Právo Evropské unie však také často používá slovo „podnik“ k vymezení prostoru. Toto vícevýznamové pojímání proniká i do platného práva a různé právní předpisy, zejména z oblasti práva veřejného, chápou podnik různě a nikoli jen v předmětovém slova smyslu, tj. jako objekt práv a povinností. Podpůrně lze poukázat na přesné německé právnické pojmosloví, které také odlišuje mezi podnikem a závodem. Návrh tedy nelpí na dosavadním pojmu a i se zřetelem na potřeby vyplývající z komunitárního práva jej uvolňuje k jinému využití. Pojem závodu a jeho vymezení jako hromadné věci zohledňuje i situace, že obchodní závod je především majetková hodnota a bere víc v úvahu, než dosavadní právo, že jeho vlastníkem nemusí být jen podnikatel a že jej může dostat do rukou i jiná osoba (například dědic), která může obchodní závod vlastnit, a i když nemusí být podnikatelem způsobilým k jeho provozu, může takový závod například trvale nebo dočasně propachtovat.
Pobočka
je taková část závodu, která vykazuje hospodářskou a funkční samostatnost a o které podnikatel rozhodl, že bude pobočkou. Pokud je pobočka zapsána do obchodního rejstříku, jedná se o odštěpný závod. To platí i o jiné organizační složce, pokud o ní jiný právní předpis stanoví, že se zapíše do obchodního rejstříku. Vedoucí odštěpného závodu je oprávněn zastupovat podnikatele ve všech záležitostech týkajících se odštěpného závodu ode dne, ke kterému byl jako vedoucí odštěpného závodu zapsán do obchodního rejstříku.Obchodní tajemství
tvoří konkurenčně významné, určitelné, ocenitelné a v příslušných obchodních kruzích běžně nedostupné skutečnosti, které souvisejí se závodem a jejichž vlastník zajišťuje ve svém zájmu odpovídajícím způsobem jejich utajení.Součást věci
Podle § 505 občanského zákoníku je součást věci vše, co k ní podle její povahy náleží a co nemůže být od věci odděleno, aniž se tím věc znehodnotí.
Občanský zákoník také vymezuje, že
součástí pozemku je prostor nad povrchem i pod povrchem,
stavby zřízené na pozemku a jiná zařízení (dále jen „stavba“) s výjimkou staveb dočasných, včetně toho, co je zapuštěno v pozemku nebo upevněno ve zdech. Pokud není podzemní stavba nemovitou věcí, je součástí pozemku, i když zasahuje pod jiný pozemek. Součástí pozemku je také rostlinstvo na něm vzešlé.Stroj nebo jiné upevněné zařízení (dále jen „stroj“) není součástí nemovité věci zapsané do veřejného seznamu, byla-li se souhlasem jejího vlastníka zapsána do téhož seznamu výhrada, že stroj jeho vlastnictvím není. Výhrada bude vymazána, prokáže-li vlastník nemovité věci nebo jiná osoba oprávněná k tomu podle zápisu ve veřejném seznamu, že se vlastník nemovité věci stal vlastníkem stroje. Má-li být takovým strojem nahrazen stroj, který je součástí nemovité věci, lze výhradu do veřejného seznamu zapsat, pokud proti tomu osoba zapsaná ve výhodnějším pořadí nevznese odpor. Právo odporu však nemá osoba, jejíž právo nemůže být zápisem výhrady zkráceno, ani osoba, jejíž pohledávka byla již splněna. Za tím účelem může být splněna i pohledávka dosud nedospělá.
Liniové stavby, zejména vodovody, kanalizace nebo energetická či jiná vedení, a jiné předměty, které ze své povahy pravidelně zasahují více pozemků, nejsou součástí pozemku. Má se za to, že součástí liniových staveb jsou i stavby a technická zařízení, která s nimi provozně souvisí.
Důvodová zpráva uvádí, že neobyčejně významný je návrh ustanovení, podle kterého je příslušenství sice samostatná věc v právním smyslu, ale její právní osud je do značné míry spojen s právním osudem věci hlavní. Z tohoto spojení se především odvozuje klasické pravidlo, že rozhodne-li se o právním osudu vlastní věci, sleduje týž osud i příslušenství
(accessorium sequitur principale).
Toto právní pravidlo, uchované ještě zákonem č. 141/1950 Sb., občanský zákoník, bylo ze zdejšího právního řádu vypuštěno.Příslušenství věci
Podle § 510 občanského zákoníku je příslušenství věci vedlejší věc vlastníka u věci hlavní, je-li účelem vedlejší věci, aby se jí trvale užívalo společně s hlavní věcí v rámci jejich hospodářského určení. Byla-li vedlejší věc od hlavní věci přechodně odloučena, nepřestává být příslušenstvím. Má se za to, že se právní jednání a práva i povinnosti týkající se hlavní věci týkají i jejího příslušenství. Pokud jsou pochybnosti, zda je něco příslušenstvím věci, posoudí se případ podle zvyklostí.
Pokud je stavba součástí pozemku, jsou vedlejší věci vlastníka u stavby příslušenstvím pozemku, je-li jejich účelem, aby se jich se stavbou nebo pozemkem v rámci jejich hospodářského účelu trvale užívalo.
Příslušenstvím pohledávky jsou úroky, úroky z prodlení a náklady spojené s jejím uplatněním.
Na problematiku související s věcmi narazíme i na jiných místech občanského zákoníku. Například v § 1045 je v souvislosti s přivlastněním uvedeno, že
věc, která nikomu nepatří,
si každý může přivlastnit, nebrání-li tomu zákon nebo právo jiného na přivlastnění věci. Pro movitou věc, kterou vlastník opustil, protože ji nechce jako svou držet, pak platí, že nikomu nepatří. Opuštěná nemovitá věc pak připadá do vlastnictví státu.Cenný papír
Před samotným vymezením právní úpravy cenného papíru v občanském zákoníku krátce zmiňme vymezení cenných papírů v předchozí právní úpravě, tedy v zákoně č. 591/1992 Sb., o cenných papírech (dále jen „zákon o cenných papírech“). Podle této právní úpravy se zákon o cenných papírech vztahoval na cenné papíry, kterými jsou zejména akcie, zatímní listy, poukázky na akcie, podílové listy, dluhopisy, investiční kupóny, kupóny, opční listy, směnky, šeky, náložné listy, skladištní listy a zemědělské skladní listy.
Podle občanského zákoníku je cenný papír listina, se kterou je právo spojeno takovým způsobem, že je po vydání cenného papíru nelze bez této listiny uplatnit ani převést. Nevydal-li emitent cenný papír jako druh s náležitostmi zvlášť upravenými zákonem, musí listina určit alespoň odkazem na emisní podmínky právo, které je s cenným papírem spojeno, a údaj o emitentovi.
Důvodová zpráva také uvádí, že cenné papíry jsou věcmi v právním smyslu. Obecné ustanovení o věcech vymezuje zastupitelnou věc jako movitou věc, která může být nahrazena jinou věcí téhož druhu.
Zastupitelné cenné papíry
Cenné papíry téhož druhu vydané týmž emitentem v téže formě, z nichž vznikají stejná práva, jsou zastupitelné. Podpis emitenta na zastupitelném cenném papíru může být nahrazen jeho otiskem, pokud jsou na listině současně použity ochranné prvky proti jejímu padělání nebo pozměnění. Pokud je z cenného papíru zavázána osoba odlišná od emitenta a poruší-li svou povinnost, nahradí emitent škodu z toho vzniklou.
K tomu důvodová zpráva mimo jiné uvádí, že se výslovně navrhuje vyřešit praktické obtíže spojené s tím, že v četných případech musí být i při emisi většího množství zastupitelných cenných papírů každý z nich opatřen podpisem oprávněné osoby. Protože podpis představuje základní prvek, jak ověřit pravost cenného papíru, navrhuje se umožnit opatření zastupitelných cenných papírů i otiskem podpisu, avšak za předpokladu, že na listině budou současně použity ochranné prvky.
Forma cenného papíru
Cenný papír může mít formu cenného papíru na doručitele, na řad, nebo na jméno. Obsahuje-li cenný papír jméno oprávněné osoby, má se za to, že se jedná o cenný papír na řad. Neobsahuje-li cenný papír jméno oprávněné osoby, platí, že se jedná o cenný papír na doručitele.
Emise
cenného papíruDatum
emise
cenného papíru označuje den, kdy může dojít k vydání cenného papíru prvnímu nabyvateli. Není-li stanoveno jinak, určí datum emise
cenného papíru emitent. Emisní podmínky vymezují práva a povinnosti emitenta a vlastníků cenných papírů, jakož i podrobnější údaje o emisi.Vydání cenného papíru
Cenný papír je vydán dnem, kdy splňuje náležitosti stanovené pro něj zákonem nebo jiným právním předpisem a kdy se stanoveným způsobem stane majetkem prvého nabyvatele. Peněžní částka, za kterou emitent cenný papír vydává, je emisní kurs cenného papíru.
Pokud byl nabyvatel v dobré víře, že nabývá řádně vydaný cenný papír, je vydán i přesto, že nebyly dodrženy náležitosti postupu při vydání cenného papíru nebo že se cenný papír nestal vlastnictvím prvního nabyvatele stanoveným způsobem. Ten, do jehož práva bylo zasaženo tím, že nebyly dodrženy náležitosti postupu při vydání cenného papíru nebo že se cenný papír nestal vlastnictvím prvého nabyvatele stanoveným způsobem, má právo na náhradu škody vůči emitentovi i vůči osobě, která v této záležitosti jednala jménem emitenta nebo na jeho účet, za podmínek stanovených tímto zákonem.
Stejnopisy
V případě, že je cenný papír vydán ve více stejnopisech, musí být stejnopisy v textu listiny číslovány, jinak se každý stejnopis považuje za samostatný cenný papír. Pokud bylo plněno na jeden stejnopis, zanikají práva ze všech ostatních stejnopisů.
Kupón
Je-li s cenným papírem spojeno právo na výnos, lze pro uplatnění tohoto práva vydat kupón jako cenný papír na doručitele, přičemž platí, že kupóny se vydávají v kupónovém archu. Je-li součástí kupónového archu talón, vyplývá z něho právo na vydání nového kupónového archu. Talón však není cenným papírem.
Kupón musí obsahovat alespoň údaje o:
–
druhu a emitentovi cenného papíru, ke kterému byl vydán (byl-li kupón vydán k cennému papíru, vyžaduje se i jeho číselné označení),
–
výši výnosu nebo způsobu jejího určení a
–
datu a místu uplatnění práva na výnos.
Hromadná listina
Zastupitelné cenné papíry lze nahradit hromadnou listinou. Pro emisi a vydání hromadné listiny platí stejné podmínky jako pro vydání jednotlivého cenného papíru. Hromadná listina obsahuje alespoň ty náležitosti, které zákon stanoví pro jednotlivý cenný papír včetně jeho čísla.
Vlastník hromadné listiny má právo na její výměnu za jednotlivé cenné papíry. Určí-li emitent podmínky pro její výměnu, pak při splnění těchto podmínek. Práva z hromadné listiny nelze převodem dělit na podíly. To neplatí, pokud došlo k imobilizaci cenného papíru při jeho hromadné úschově. V tom případě musí takový podíl odpovídat jednotlivým cenným papírům, které jsou hromadnou listinou nahrazovány.
Zaknihované cenné papíry
Pokud je cenný papír nahrazen zápisem do příslušné evidence a nelze-li jej převést jinak než změnou zápisu v této evidenci, jedná se o zaknihovaný cenný papír. Zaknihované cenné papíry jsou zastupitelné, pokud byly vydány týmž emitentem a pokud z nich vznikají stejná práva. Ustanovení o cenných papírech se použijí i na zaknihované cenné papíry, ledaže to vylučuje jejich povaha, tento zákon nebo jiný právní předpis.
Evidence zaknihovaných cenných papírů
Evidence zaknihovaných cenných papírů se vede na majetkových účtech. Těmi jsou účet vlastníka nebo účet zákazníků.
![](http://portal.aspi.cz/portal/tablet/aspigetpic?section=7&pictype=2&EagriUserAddr=0.0.0.0&Id=7590.jpg)
Účet vlastníka
Na účtu vlastníka jsou evidovány zaknihované cenné papíry toho, pro něhož byl účet zřízen. Má se za to, že vlastníkem zaknihovaného cenného papíru je osoba, na jejímž účtu vlastníka je zaknihovaný cenný papír evidován.
Účet zákazníků
Na účtu zákazníků jsou evidovány zaknihované cenné papíry osob, které zaknihovaný cenný papír svěřily tomu, pro něhož byl účet zákazníků zřízen. Ten, pro koho byl účet zákazníků zřízen, není vlastníkem zaknihovaných cenných papírů evidovaných na tomto účtu.
Přeměna cenného papíru na zaknihovaný cenný papír
Pokud emitent rozhodl o přeměně cenného papíru na zaknihovaný cenný papír, bez zbytečného odkladu zveřejní své rozhodnutí včetně lhůty, ve které vlastník cenného papíru emitentovi cenný papír odevzdá, a rozhodnutí v téže lhůtě uveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup.
Občanský zákoník zakazuje určit lhůtu k odevzdání cenného papíru emitentovi kratší než dva měsíce a delší než šest měsíců ode dne zveřejnění rozhodnutí. Emitent, kterému jiný právní předpis ukládá vést evidenci vlastníků cenných papírů, zašle osobě uvedené v této evidenci a na adresu tam uvedenou oznámení o přeměně tohoto cenného papíru na zaknihovaný cenný papír.
Vlastník cenného papíru sdělí při jeho odevzdání emitentovi číslo účtu v příslušné evidenci, na který má být cenný papír zaevidován. Pokud mu tento údaj nesdělí, určí mu k tomu emitent dodatečnou lhůtu, která nesmí být kratší než dva měsíce.
V případě, že vlastník odevzdal emitentovi cenný papír a nesdělil-li mu číslo účtu v příslušné evidenci, na který má být cenný papír zaevidován, ani v dodatečné lhůtě, přejde na emitenta vlastnické právo k tomuto cennému papíru dnem, kdy za něj jeho vlastníku zaplatí spravedlivou cenu.
Je-li vlastník cenného papíru v prodlení s odevzdáním cenného papíru, určí emitent k jeho odevzdání dodatečnou lhůtu způsobem stanoveným v § 529 odst. 1 občanského zákoníku (tj. rozhodl-li emitent o přeměně cenného papíru na zaknihovaný cenný papír, bez zbytečného odkladu zveřejní své rozhodnutí včetně lhůty, ve které vlastník cenného papíru emitentovi cenný papír odevzdá, a rozhodnutí v téže lhůtě uveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup) a při jejím vyhlášení upozorní, že cenný papír, který nebude odevzdán ani v dodatečné lhůtě, prohlásí emitent za neplatný.
Podle § 532 občanského zákoníku zaeviduje centrální depozitář na žádost emitenta zaknihované cenné papíry do centrální evidence obdobně jako při vydání zaknihovaného cenného papíru a zaeviduje cenné papíry na majetkové účty uvedené v žádosti. Žádost emitent podá po uplynutí lhůty stanovené v § 529 odst. 1 občanského zákoníku (viz výše) nebo i před jejím uplynutím, pokud mu byly odevzdány všechny cenné papíry, nejpozději však po uplynutí dodatečné lhůty. Od podání žádosti emitenta o zaevidování zaknihovaného cenného papíru do centrální evidence do zaevidování celé
emise
nelze s těmito cennými papíry obchodovat na evropském regulovaném trhu.Cenný papír, který nebyl odevzdán, eviduje centrální depozitář na zvláštním technickém účtu, přičemž majitelem technického účtu je emitent. Zaevidováním na tomto účtu jsou tyto cenné papíry přeměněny na zaknihované cenné papíry. Právo na výnos z uvedeného cenného papíru za dobu od skončení lhůty podle § 529 odst. 1 občanského zákoníku (viz výše) nedospěje dříve, než vlastník cenného papíru emitentovi cenný papír odevzdá.
Pokud nebyl cenný papír odevzdán ani v dodatečné lhůtě, prohlásí jej emitent za neplatný. Po prohlášení cenného papíru za neplatný prodá emitent zaknihovaný cenný papír, který jej nahrazuje, s odbornou péčí. Rozhodne-li emitent prodat zaknihovaný cenný papír ve veřejné dražbě, uveřejní místo, dobu a předmět dražby alespoň dva týdny před jejím konáním. Emitent vyplatí výtěžek z prodeje zaknihovaného cenného papíru osobě, jejíž cenný papír byl prohlášen za neplatný, po započtení pohledávek vzniklých emitentovi prohlášením cenného papíru za neplatný a prodejem zaknihovaného cenného papíru, který jej nahrazuje. Ustanovení § 529, 531 až 533 občanského zákoníku (související s přeměnou cenného papíru na zaknihovaný cenný papír) se přiměřeně použijí na cenné papíry, které se přeměňují na zaknihované cenné papíry, které mají být vedeny v samostatné evidenci.
Přeměna zaknihovaného cenného papíru na cenný papír
Pokud emitent rozhodl o přeměně zaknihovaného cenného papíru na cenný papír, bez zbytečného odkladu své rozhodnutí zveřejní a rozhodnutí v téže lhůtě uveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup. Centrální depozitář předá emitentovi do 30 dnů ode dne, kdy obdrží emitentovo oznámení o přeměně zaknihovaného cenného papíru na cenný papír, výpis z centrální i navazující evidence obsahující údaje o emisi zaknihovaného cenného papíru, o vlastnících zaknihovaných cenných papírů, zda bylo nakládání se zaknihovaným cenným papírem pozastaveno a zda byl zaknihovaný cenný papír zastaven včetně označení zástavního věřitele. Centrální depozitář ani majitel účtu zákazníků nesmí po vyhotovení výpisu provést ve své evidenci žádný zápis týkající se zaknihovaného cenného papíru přeměňovaného na cenný papír.
Centrální depozitář zruší evidenci zaknihovaného cenného papíru ke dni určenému emitentem, nejdříve však ke dni vyhotovení výpisu podle § 537 odst. 1 občanského zákoníku (viz přechozí odstavec) a nejpozději do jednoho měsíce ode dne, kdy byl výpis vyhotoven. Zrušení evidence zaknihovaného cenného papíru oznámí centrální depozitář organizátorovi evropského regulovaného trhu, na kterém jsou tyto zaknihované cenné papíry přijaty k obchodování, účastníkům centrálního depozitáře, kteří tuto skutečnost oznámí vlastníkům zaknihovaných cenných papírů a majiteli účtu zákazníků. Majitel účtu zákazníků zruší evidenci zaknihovaných cenných papírů k témuž dni jako centrální depozitář.
Podle § 539 občanského zákoníku vlastníku zaknihovaného cenného papíru, který byl přeměněn na cenný papír, vzniká dnem zrušení evidence zaknihovaného cenného papíru právo na odevzdání cenného papíru emitentem. Cenný papír je vydán nejdříve ke dni zrušení evidence.
Pokud je ke dni zrušení evidence zaknihovaného cenného papíru pozastaveno nakládání s cenným papírem, k němuž dal příkaz orgán veřejné moci, odevzdá emitent cenný papír tomuto orgánu. Je-li ke dni zrušení evidence zaknihovaného cenného papíru pozastaveno nakládání se zaknihovaným cenným papírem, k němuž dala příkaz osoba k tomu oprávněná podle zákona č. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu, ve znění pozdějších předpisů, vznikne vlastníkovi tohoto zaknihovaného cenného papíru právo na odevzdání cenného papíru až po uplynutí doby, na kterou bylo nakládání se zaknihovaným cenným papírem pozastaveno. To neplatí, jestliže osoba, která dala příkaz k tomu, aby bylo pozastaveno nakládání, souhlasí s odevzdáním cenného papíru vlastníku.
Pokud je ke dni zrušení evidence zaknihovaného cenného papíru zaknihovaný cenný papír zastaven, zůstávají účinky zastavení nedotčeny a právo na odevzdání cenného papíru vzniká zástavnímu věřiteli. Povinnost odevzdat cenný papír emitent splní též tím, že se souhlasem zástavního věřitele uloží vydaný cenný papír do úschovy ve prospěch vlastníka a schovateli předá prvopis zástavní smlouvy nebo její úředně ověřenou kopii. V případě přeměny zaknihovaného cenného papíru na cenný papír na řad na něm emitent vyznačí prohlášení o zastavení cenného papíru.
Po zrušení evidence zaknihovaného cenného papíru emitent bez zbytečného odkladu zveřejní výzvu vlastníkům cenných papírů z této
emise
k jejich převzetí a výzvu v téže lhůtě uveřejní způsobem umožňujícím dálkový přístup. Lhůty k převzetí cenného papíru určí ve výzvě obdobně podle § 529 odst. 2 občanského zákoníku a § 531 občanského zákoníku. U cenného papíru na jméno nebo na řad zašle emitent výzvu k převzetí cenného papíru i na adresu sídla nebo bydliště vlastníka uvedenou v příslušné evidenci.Nepřevezme-li vlastník cenný papír ani v dodatečné lhůtě, emitent jej prodá s odbornou péčí. Rozhodne-li emitent prodat cenný papír ve veřejné dražbě, uveřejní místo, dobu a předmět dražby alespoň dva týdny před jejím konáním. Emitent vyplatí výtěžek z prodeje cenného papíru vlastníku po započtení pohledávek vzniklých emitentovi v souvislosti s jeho prodejem. Na zaknihované cenné papíry vedené v samostatné evidenci se § 536 až 543 občanského zákoníku (tj. ustanovení zabývající se přeměnou zaknihovaného cenného papíru na cenný papír) použijí přiměřeně.
S problematikou související s cennými papíry se ale setkáme i na jiných místech v občanském zákoníku. Například v § 1103 občanského zákoníku je mimo jiné uvedeno, že vlastnické právo k
cennému papíru na doručitele
se převádí smlouvou k okamžiku jeho předání. Naproti tomu podle § 1104 odst. 1 občanského zákoníku se vlastnické právo k zaknihovanému cennému papíru
nabývá zápisem zaknihovaného cenného papíru na účet vlastníka. Zastavením cenného papíru nebo zaknihovaného cenného papíru se pak zabývá § 1328 až 1332 občanského zákoníku, kde je mimo jiné vymezeno, že zástavní právo k cennému papíru vznikne jeho odevzdáním zástavnímu věřiteli, a určí-li tak zástavní smlouva, vznikne zástavní právo k cennému papíru tím, že zástavce nebo zástavní věřitel předá cenný papír a stejnopis zástavní smlouvy třetí osobě, aby pro ně zástavu opatrovala.V souvislosti s úschovou cenného papíru pak občanský zákoník v § 2409 uvádí, že schovatel drží cenné papíry v úschově odděleně od vlastních cenných papírů nebo cenných papírů jiných uschovatelů. To neplatí, jedná-li se o hromadnou úschovu nebo bylo-li sjednáno s uschovatelem odlišně. Platí také, že schovatel vede evidenci o cenném papíru uloženém do úschovy, jejímž obsahem je též identifikace uschovatele a místo uložení cenného papíru. V § 2417 občanského zákoníku pak nalezneme, že potvrzení o převzetí věci je možné nahradit skladištním listem, přičemž
skladištní list je cenný papír,
se kterým je spojeno právo požadovat vydání skladované věci, a lze jej vydat na jméno, na řad, nebo na doručitele. Obdobně v § 2572 občanského zákoníku nalezneme, že potvrzení o převzetí zásilky lze nahradit náložným listem, přičemž náložný list je cenný papír,
se kterým je spojeno právo požadovat na dopravci vydání zásilky v souladu s obsahem náložného listu, a je možné jej vydat na jméno, na řad nebo na doručitele.Zdroj: Odborný portál DAUC.cz, 2017.